ARVEN
Livet så ut til å overvelde min mor etter at pappa døde.
Hun godtok ting slik de var.
Bortsett fra når det gjaldt meg.
Hun tok aldri sjanser med sitt liv. Hun var opptatt med å styre mitt.
Hun realiserte aldri egne drømmer, men skapte stadig nye for meg.
Det er ikke lett å oppdra et barn alene, -
- men hun gjorde det med ensom lidenskap.
Hun nøyde seg med et forhold til en mann som hadde sitt eget liv.
Hun holdt seg til ham fordi han kunne forsørge oss godt.
Jeg tok ballett-timer fordi hun aldri hadde gjort det.
Jeg tok sangtimer fordi hun ikke kunne synge.
Jeg tok pianotimer fordi hun mente alle veloppdragne piker gjorde det.
Hun ville ikke at jeg skulle nøye meg med det nest beste.
Slik hun måtte.
Jeg begynte på et førsteklasses college, der jeg endelig var alene.
Jeg kunne gjøre mine egne valg, velge mine egne venner.
Deriblant en som skulle endre mitt liv. Min beste venn, Harry.
Våre ledere i Washington sier vi skal overtale Pretoria.
Apartheid er moralsk galt!
Om ikke Pretoria vil høre på argumenter basert på rettigheter, -
- så vil de høre på argumenter basert på penger!
Vi må ha økonomiske sanksjoner!
Mot hva?!
Vi er hyklere som krever økonomiske sanksjoner -
- når dette universitetet har investert tungt i Sør-Afrika.
Er det sant, bør vi ta det opp med universitetsstyret.
Inntil universitetet trekker ut alt det har investert i Sør-Afrika, -
- er demonstrasjoner som denne kun moro for bortskjemte unger!
Om du tenner på politikk, kan jeg være veldig politisk.
Gi meg et slagord: Frigi Nelson Mandela!
-Vi er ikke bortskjemte unger. -Sier du det?
-Noen av oss ønsker endringer. -Så kom på et av møtene våre.
Frigi Nelson Mandela!
Tenkte jeg fant deg her. Lørdag kveld, og du sitter alene og leser.
-Hva er det? -Vegetarpizza, med pølser.
-Det dekker enhver smak. -Jeg liker pizza.
I mange år trodde jeg det var en av våre hovednæringskilder.
Mor lot meg ikke spise det. Hun var skeptisk til alt med saus.
Sausofob.
Du snakker aldri om dine foreldre. Hvordan er de?
Min mor døde da jeg var fire år.
Så leit.
Far døde i Vietnam før jeg ble født. Mor oppdro meg alene.
Jeg tror sist jeg snakket skikkelig med pappa, var da jeg var 11 år.
Du ville ikke like ham. Han har sikkert investert i Sør-Afrika.
Han har investeringer overalt.
Han ringer én gang i måneden og spør hvor mye penger jeg trenger.
Så ber han meg ta vare på meg selv, i veldig dype samtaler.
Jeg skulle gi mye for en 45 sekunders samtale med min mor.
Hun maser alltid om at jeg må gå ut og treffe hyggelige menn.
-Som Yael McBee. -Hva er galt med Yael?
Fyren er helt bak mål. Skulle tro han var ved Berkeley i 1969.
I sine mørke, dystre klær.
Ville han vært mer politisk effektiv om han kledte seg som en japp?
-Er det så ille å være japp? -Ja, det er det.
Betyr det at du ikke vil ha cappuccino-kokeren jeg har kjøpt?
-Får jeg cappucino-koker av deg? -Jeg kan jo levere den tilbake.
-Jeg trenger deg neste uke. -Til hva da?
Vi møtes hjemme hos meg på torsdag klokka åtte.
Vi vil kreve at styreformannen dropper Sør-Afrika-investeringene.
-True ham med våpen i hånd? -Om nødvendig.
Vi drar hjem til ham.
Dere slipper aldri inn. Han anmelder dere.
Ville det plage deg?
Jeg trodde du var annerledes.
Jeg stiller.
Har du møtt en hyggelig mann?
-Ingen så hyggelig som sjefen din. -Tana da. Jeg er på jobb.
-Jeg ringer deg senere. -I kveld?
Nei, det kan jeg ikke. Jeg skal i et møte.
Du har det alltid for travelt til å snakke.
Beklager, men jeg må gå, mamma. Jeg ringer deg siden.
Ha det.
Når du har tid. Hvem snakket du med?
Tana. Hun ringte endelig tilbake etter at jeg la igjen to beskjeder.
-Ikke la barna styre livet ditt. -Jeg er bekymret for henne.
-Jeg skulle gått for en time siden. -Du kan ikke gå.
Du har 200 sider å lese. Og jeg har 400.
Det er ditt problem.
-Går du, stryker jeg i engelsk. -Jeg er feig om jeg trekker meg.
Tull. Yael er helt psykopat.
-Går jeg ikke, er jeg feig. -Han manipulerer deg.
Går du, så går jeg også.
Studenten Yael McBee er anholdt for å ha detonert en bilbombe -
- som nesten drepte universitets- president Huxleys to små barn.
Sju andre studenter er anholdt sammen med McBee, -
- tiltalt for drapsforsøk og ulovlig våpenbesittelse.
Mer om dette siden. Tilbake til studio, Ken.
-Tana? -Hei, mamma.
-Jeg ventet deg først i morgen. -Vel, her er jeg.
Tana, du har klippet deg.
-Hvorfor gjorde du det? -Du liker det visst ikke?
Jeg er bare overrasket. Du har ikke nevnt det.
Få se.
Det er pent. Jeg liker det. Det er så godt å ha deg hjemme.
-Hvordan gikk det på eksamen? -Ålreit.
Du er jo i finstasen.
Arthur ba meg ut på middag. Hvorfor blir du ikke med oss?
-Hvor er kona hans? -På avvenningsklinikken igjen.
Så hun drikker igjen?
Arthur er redd hun bryter sammen om han ber om skilsmisse nå.
Det er alltid et eller annet, hva?
Tenk på alle de fine tingene Arthur har gjort mulig for oss.
Alle privattimene, han fikk deg inn på en privatskole.
Billy, sønnen hans, inviterer deg på en fest hos dem i helga.
Gå dit, vennen. Kanskje du treffer en som er hyggelig.
En av Billys venner? Jeg tror ikke det.
De går på Harvard, Princeton, Yale. Det er da ikke så verst.
Han behandler meg som en hushjelp.
Nå overdriver du. Gå dit. Det er et selskap.
Det er viktig for meg at du går. Jeg har kjøpt ny kjole til deg.
-Henne skal jeg ha. -Stå på, hingsten.
-Lyst på en av mine margaritaer? -Nei takk.
-Med eller uten salt? -Det er litt for tidlig.
Hvordan går det på skolen? Betaler pappa studiene ennå?
Har du sett Adam? Han lovet å kjøre meg hjem.
Han feier over ei dame inne. Lyst til å se på?
Jeg er ingen kikker, men gå du. Det er nok noe for deg.
-Ikke vær tertefin. Du vil ha meg. -Jeg vil ha deg vekk fra meg.
Jeg vil finne Adam.
Han spiller videospill på Billys rom.
Du har rett. Hun vil ha deg, ja.
Ikke den veien. Denne veien.
-Det er rett nede i gangen. -Den?
Veldig morsomt, men...
-Du er den lokkemusa. -Veldig morsomt. Kan jeg...
-Nei! Gå vekk! -Slapp av og nyt det.
Kom deg ut!
Nei! Vær så snill.
Nei, vær så snill...
Godt du ringte, Arthur. Jeg begynte å bli bekymret.
Vent. Nå er hun her. lgjen takk.
Tana, Arthur ringte og sa festen gikk litt over styr.
Herregud!
-Hva har du vært utsatt for? -Spør Billy.
Hva?
Billy sa til Arthur at du drakk for mye og at han skaffet taxi til deg.
Det var ikke sånn.
Jeg gikk for å finne han som skulle kjøre meg.
Billy tok meg med inn på et soverom.
Han voldtok meg. Jeg prøvde å stoppe ham, men klarte det ikke.
Å Gud!
Men jeg har jo kjent Billy så lenge han har levd.
Vent litt. Du sa at du gikk inn på et soverom med ham?
Billy voldtok meg, mamma.
Det er en fryktelig anklage, særlig mot Arthurs sønn.
Men jeg er datteren din!
Så så. Du kommer deg igjen.
-Fortalte du det til noen? -Nei.
Vi snakker aldri om dette igjen. Aldri.
Vi snakket aldri om det.
l stedet fulgte en stillhet så dyp at ingen kunne bryte den.
Jeg dro tilbake til skolen og gikk på forelesningene.
Alt virket normalt. Men ingen ting føltes riktig.
-Jeg liker ørretfiske. -Fint.
Synd. Prøv å kaste litt lenger ut.
-Du har virkelig teken på det. -Ja.
Jeg kan stirre på ei elv i timevis, zen-aktig.
Lete etter den perfekte fisken.
Jeg kaster bort mitt egentlige talent på college.
Jeg vurderer å studere juss. Hva syns du om det?
Jeg vil gjerne utrette noe.
Miriam Blake sier de trenger prinsippfast ungdom i staten.
Etablér heller privatpraksis, så tjener du glatt $500 000 i året.
Å hjelpe feite finanskakser å sno seg i systemet -
- er ikke noe for meg.
"Feite finanskakser"?
Tana, du er så 60-talls. Og jeg liker det tiåret.
-Hva er det? -Det er ikke deg, Harry.
Hva er det da?
-Jeg kan ikke forklare det. -Prøv.
Kan vi ikke fortsette som før, da vi bare var venner?
Tana, menn og kvinner kan aldri bare være venner.
Det funker bare ikke. Vi er helt forskjellige arter.
Skjortene våre har jo ikke knappene på samme side engang.
-Jeg trenger deg, Harry. -Nei, ikke smil deg fra det.
Du knuser mitt hjerte, så jeg må ha lov til å hate deg en stund.
Vi forble bestevenner gjennom hele studietida.
Jeg studerte juss ved Boalt, og Harry studerte ved Harvard.
Telefonregningene var like høye som studieavgiften, nesten.
Flere ganger var det rett før jeg fortalte hva jeg ble utsatt for.
Men orda satt fast inni meg, og det samme gjorde raseriet.
Følelsene mine ble drivstoff som drev meg til å lykkes.
Som nyutdannet jurist ble jeg aktor i San Francisco.
Seks mdr etter kom Harry dit, ansatt i et bedre advokatfirma.
Akkurat tidsnok til å feire bursdagen min.
-Nei, se! Er Harry her? -Nei.
Så koselig. Det var da ikke nødvendig.
Jefferies har ikke ringt meg. Har han ringt deg?
Tana, du har bursdag. Slapp av. Ta fri resten av dagen.
Det vet du at jeg ikke kan.
Gi oss andre en sjanse. Vi kan ikke holde tritt med deg.
-Er jeg sen? -Bare litt.
Fint kontor. Stilig.
For å være aktor må man være hard som flint.
-En jobb full av muligheter. -Blås.
Jeg tror du vil like restauranten jeg har valgt.
Tana, undertegn her før du går.
Er det noe annet, vet du hvor vi er. Jeg er tilbake klokka to.
-Er den ny? -Ja.
Forlovelsesring, kanskje?
Det er et år siden kona døde. Han har ikke fridd til deg ennå?
Jeg kjøpte ikke bursdagsgave -
- fordi det er morsommere om vi går ut og kjøper noe sammen.
Jeg kan ikke bli med og handle. Jeg har en stor drapssak, så...
Du gjør ikke annet enn å jobbe.
Jeg skulle ønske du var nærmere å nå noen av dine mål.
-Hvilke? -Hus, familie, posisjon.
Hvem sine mål er det?
Vi ønsker ikke det samme. Jeg er ikke lik deg.
-Jeg ville aldri ha deg lik meg. -Så er vi da enig om noe.
Hun snudde opp-ned på alt jeg sa. Vi endte opp med å krangle om -
- at jeg ennå er enslig. Det er hun som vil gifte seg, ikke jeg.
Du bør gifte deg. Det er et buddhisttempel like her borte.
Veldig morsomt.
-Var du ute i går kveld? -Selvsagt. Var du?
Om ikke meg, så gi noen andre sjansen.
-Se på fresiaene. -Vi snakker ikke om blomster.
Harry, det er nok at mor maser, om ikke du også skal begynne.
Du trenger at vi maser på deg. Det holder deg på tå hev.
Stopp ham! Han tok pengene mine!
Ikke vær dum. Bare gi dama veska tilbake, så er det i orden.
Jeg har denne. Jeg bestemmer.
Ja vel. Bare ta det rolig.
Ta det du vil ha. Bare ikke gjør oss noe.
Her.
Harry?
Hva er klokka?
Elleve.
-Om kvelden? -Ja.
De prøvde å få tak i faren din.
Nei, jeg vil ikke ha ham her.
Jeg kan ikke bevege beina.
Kanskje du vil vente utenfor mens jeg snur ham.
-Nei, jeg blir her. -Ja vel.
Kula sitter midt mellom ryggrad og halebein.
Harry sa dere ikke vil operere.
Nei. Slik det er, ser det ut som nervesystemet hans fungerer.
Han er veldig heldig. Det kunne gått mye verre.
-Er lammelsen permanent? -Ja.
Hvordan kunne det da gått verre?
Han kunne ha dødd.
-Harry. -Hei, pappa.
Harry, jeg er så lei for det.
-Hvor lenge har du vært her? -Jeg kom rett fra flyplassen.
Har du snakket med legen?
Ja.
-Er det noe jeg kan gjøre? -Skaff en alternativ oppfatning.
-Dere vil sikkert være alene. -Det er greit.
Jeg må be dere gå. Jeg skal gi ham en sprøyte å sove på.
Kom tilbake i kveld om du kan.
Det skal jeg.
Unnskyld. Jeg er Harrys venninne, Tana Roberts.
Harrison Winslow.
Står du og Harry hverandre veldig nær?
Ja.
Jeg var der da...
Beklager. Jeg har vært her i hele kveld.
Hvordan syns du han virker?
Jeg vet ikke. Jeg tror han er i sjokk ennå.
Det er jeg også.
Jeg blir her en stund. Om du...
Kanskje du burde dra hjem og hvile ut litt.
Jeg tror ikke jeg får sove.
Men jeg kunne vel dra hjem og skifte.
Jeg ser ikke ut. Jeg prøvde å tørke av...
Harrys blod.
Når du klarer å sitte, skal jeg lære deg å gå ut av senga.
-Hvorfor det? -Hva gjorde du før?
-For å more deg? -Jaktet på jenter.
Før du kan få ei jente i seng, må du lære å komme ut av den.
Vil du krype i seng med meg, Averil?
Først må du få tak i meg.
-Hei. -Hallo.
-Bare litt til. -Forsiktig. Jeg tenner på sånt.
-Er han alltid så pervers? -Alltid.
Det er medfødt.
Stopp!
-Jeg holdt på å spy. -Alle blir kvalme i begynnelsen.
Men før uka er over, vil du sitte uten problemer.
-Jeg ser tv'en helt greit herfra. -Vi prøver igjen senere.
-Kan vi slå av tv'en litt? -Hvorfor?
Du har ikke godt av det. Det kan bli for mye tv.
Han har rett, Harry.
-Er det Beethoven? -Tenkte det ville få deg bedre.
Hvordan?
Jeg syns liksom musikken har en helbredende virkning.
Og hva skal vi helbrede, pappa?
Tror du Beethoven vil få meg på beina igjen?
Ro deg ned.
Dere fatter ikke. Jeg har ikke kontroll over noen ting.
Over hva jeg spiser, medisinene jeg tar, når jeg må på do.
Jeg kunne sitte her i min egen avføring uten å vite det.
Denne er det eneste jeg har kontroll over.
Så slå av musikken og la meg være i fred.
-Han er så sint. -Ja.
Kan det å være sint på meg få ham gjennom dette, er det greit.
Jeg har nok skyldfølelse å bidra med.
Du er annerledes enn jeg hadde trodd.
Kan tenke meg det. Jeg vet hva Harry syns om meg.
-En kaffe, takk. -To.
Hva skjedde mellom dere to?
Harry klandret meg for at moren hans døde.
Fordi jeg var borte i forretninger da hun tok en overdose piller.
Hvorfor klandre deg for det?
Han følte vel at jeg lot dem begge i stikken.
Fordi du var borte i forretninger?
Jeg betaler.
Takk.
Jeg burde ha vært der.
Hun hadde kreft. Legene ba henne ordne sitt bestikk.
-Hun visste hva det betydde. -Så fælt.
Mens jeg fornektet det hele. Så døde hun.
-Jeg lot Harry skyve meg bort. -Men han var jo bare et barn.
Jeg var ikke rare faren.
Jeg satte ham på kostskole da han var åtte år.
Da jeg prøvde å gjøre det godt igjen, var det for sent.
Jeg syns du burde si noe. Fortelle hva du føler.
Er ikke det som å legge bandasje på en kreftsvulst?
Du må begynne et sted. Harry trenger deg.
Er det ikke egoistisk av meg å be ham om tilgivelse nå?
Hvorfor sier du det til meg, da?
Hva har vi?
Et øyenvitne som så Barrows dra offeret over parkeringsplassen.
En lege vil vitne om at skadene hennes kan skyldes voldtekt.
-Hva med DNA-testen av sæden? -Laboratorieprøven gikk galt.
Men jeg tror vi kan få ham dømt bare ut fra vitnemålet hennes.
Få Andrews underskrift på denne.
Tiltal ham for overfall og vold.
Fordi lab-testen gikk galt, eller fordi du har mye å gjøre?
Jeg ofrer ikke tid og penger på en sak jeg ikke kan vinne.
Pokker til motto det, advokat. Vil du forklare offeret det?
Jeg sa ikke at jeg liker det.
-Trett? -Ja. Det har vært en hard uke.
Å la Harry være alene har vært det verste.
For meg også.
Det er en kirke her borte, der jeg går og hører på orgeløvelser.
-Har du lyst til..? -Gjerne.
Han har ikke noe imot tilhørere.
Jeg arkiverer sakspapirene. Dommer Thompson avsier dom.
-18 måneder? Er det alt? -Hei, vesla. Åssen går det?
-Du sa jeg slapp å treffe ham. -Få ham ut!
Kom igjen. Denne veien.
-Beklager. Er alt bra med deg? -Hvorfor inngikk du forlik?
Hadde vi gått i retten, kunne han ha blitt helt frikjent.
Juryen ville ha trodd meg. Hvorfor gjorde ikke du?
Beklager. Vi gjorde så godt vi kunne.
-Hva syns du om Harry i dag? -Gud, jeg vet ikke.
Er alt bra med deg?
-Ja, jeg er bare litt oppskaket. -Av hva da?
Et sammenstøt på kontoret i dag.
Mellom et voldtektsoffer og en fyr som er helt avskyelig.
Jeg er helt overbevist om at han gjorde det, at han er skyldig.
Jeg inngikk forlik fordi jeg ikke trodde jeg kunne få ham dømt.
Sånt skjer.
Du skulle ha sett ansiktet hennes.
Jeg visste at det som skjedde stoppet hele livet hennes.
-Det vet du ikke. -Jo, det gjør jeg.
-Jeg klarer ikke å gå på jobb nå... -Skal jeg kjøre deg hjem?
Ja, det ville vært fint.
Hun klandret meg, og hun hadde rett.
Ikke døm deg selv så hardt.
Jeg er aktor, og skulle oppført meg som det.
Tana, hva foregår egentlig?
Jeg vil... Dette er vanskelig.
Jeg vet hva hun gjennomgikk fordi jeg har opplevd det.
Jeg ble voldtatt. For lenge siden. På college.
-Så fryktelig. -Jeg var helt vrak.
Jeg var bare barnet da. Fremdeles jomfru.
Og faren til fyren var min mors sjef og elsker.
Og hun trodde meg ikke.
Så jeg anmeldte det aldri, det ble aldri noen rettssak.
Hun fikk meg til å føle at det var min feil!
Kan du ikke snakke med henne?
Hver gang vi snakker sammen, ender det med at vi krangler.
Og alltid om noe dumt og uvesentlig.
Jeg har aldri fortalt noen dette før, ikke engang Ha...
Ikke engang Harry.
Det er best jeg går.
Kommer du til sykehuset i morgen tidlig?
Da ser jeg deg der.
Jeg vil ikke noen skal bli såret. Særlig ikke Harry.
Jeg vet det.
-Bilen er her. -Bra. Har du sett avisa i dag?
Side to. Din gamle flamme Yael McBee er arrestert igjen.
-Å nei. Hva har han gjort nå? -Ranet en bank.
-Gi deg! -Det er sant.
Du kunne spilt Bonnie for hans Clyde.
Akkurat. Takk for påminnelsen.
Døra.
Kult.
Unnskyld.
Jeg klarer det.
-Går det bra? -Ja da. Jeg er bare litt nervøs.
Så klart. Det er første helga utenfor sykehuset og...
Nei, jeg klarer det.
-Jeg ba pappa møte oss i hytta. -Gjorde du?
Dette kan være siste helga før han drar hjem.
Han har gjort sitt. Det jeg trenger nå, får jeg ved Vallejo.
Så du vil gjøre det?
Jeg har ikke noe valg. Ikke om jeg vil gjøre dette på egen hånd.
Kult.
Takk.
Du er inni!
Jeg ville bygge bru mellom far og sønn.
I stedet havnet jeg ubekvemt midt mellom dem.
Og det verste var at jeg holdt ting hemmelig for Harry.
-Bra. -Ja, jeg er jo tre fot kortere nå.
-Ja! Utrolig! -Du fikk en.
-Den er liten. -Gi deg.
-Har du den? -Har den.
-Se, så stor den er. -En flott fisk.
En av de flotteste jeg har fått.
-Den er nydelig. -Jeg har teken ennå.
Jeg var ikke sikker på om det ville kjennes likedan.
Jeg ser alt annerledes nå, fordi folk ser meg så annerledes.
Ikke jeg.
Gjør det ingen forskjell for deg at jeg er sånn?
Selvsagt. Jeg hater det fordi det har forandret livet ditt.
Men det har ikke forandret følelsene mine for deg.
-Det er noe jeg må si deg. -Vent. Jeg vil si deg noe først.
Før jeg mister motet.
Første natta på sykehuset trodde jeg at jeg kom til å dø.
Jeg skjønte ikke hva jeg savnet før livet mitt var nesten omme.
Jeg ser alt så klart nå. Jeg elsker deg. Har alltid elsket deg.
-Kan du elske meg? -Jeg elsker deg.
Bare ikke på den måten du vil.
-Vi har vært gjennom dette før. -Ting forandrer seg.
Beklager, jeg har ikke gjort det.
Du legger for mye vekt på vennskap.
Jeg tror jeg får hate deg en stund denne gangen.
Vært på fisketur? Fikk du napp?
-Nei. Hvordan var bilturen hit? -OK, da jeg kom ut av byen.
Harry, vi bør si fra. Jeg bestilte bare bord til to.
Jeg skal ordne det.
-Vi må snakke sammen. -Har du sagt noe til ham?
Nei, og jeg gjør det ikke heller. Ikke du heller.
Vi får ikke bord før klokka åtte, men vi kan ta en drink i baren.
Gå, dere to. Jeg tar en dusj og skifter før middagen.
-Hva skal det være? -En whisky, bar.
To, takk.
-Burde du drikke whisky? -Bestemmer du hva jeg drikker?
-Ta en dobbelt. -Hva skal det bety?
-Harry, jeg prøver. -Syns du ikke det er vel sent?
Pappa, det er ikke deg. Du er bare en passende skyteskive.
Hva skal det bety?
Det er alltid så beleilig å være sint på deg.
Hver gang jeg tabber meg ut, kan jeg skylde på deg.
Å være sint på deg har hjulpet meg gjennom mye.
Hva skal det få deg gjennom denne gangen?
Hjertesorg.
Jeg burde jo ha fattet etter hvert at hun ikke er interessert i meg.
Du er forelsket i Tana.
Jeg vil bare ikke ødelegge noe. Jeg trenger henne sånn.
Jeg tror alle kan se hvor hengiven hun er deg.
Ja.
Jeg elsker deg.
Han elsker deg like høyt som jeg gjør.
-Jeg skulle bare ønske han... -Jeg skjønner.
-Tana? -Hei, mamma.
-Hva gjør du? -Lager middag.
Jeg vil ikke forstyrre, men...
Arthur fridde i går. Vi skal gifte oss.
Gratulerer, mamma. Så fint. Du har jo alltid villet det.
Skal dere reise bort alene og spleise dere?
Nei, vi skal ha stort bryllup, be hele familien.
Så hyggelig.
Å Gud, jeg tror maten svir seg. Jeg får ringe deg igjen siden.
Ha det.
Harry, er du ferdig med å hate meg for en stund?
For jeg kunne trenge en bestevenn akkurat nå.
Skål for brud og brudgom.
Prøv å være glad på hennes vegne.
Prøv å late som du er glad.
Det er så patetisk. Hun ventet i 20 år på ham.
Nå er han redd for å bli gammel og vil ha henne til å pleie seg.
-Du er jaggu romantisk av deg. -Beklager. Kan ikke for det.
Harry, godt å se deg. Snilt av deg å bli med Tana hit.
Bare hyggelig. Gratulerer. Du er en heldig mann.
Ja, jeg er det.
Jeg elsker din mor høyt og skal ta meg godt av henne.
-Om du trenger noe, så... -Nei, bare mor får det godt, så.
La meg vise Harry baren, så får dere to litt tid alene.
Etter så lang tid føler jeg endelig at livet virkelig kan begynne.
Jeg håper bare ikke det skuffer deg, mamma.
Ta deg av de andre gjestene. Jeg klarer meg fint.
Godt å se deg, Tana. Jeg lurte på om du kom.
Slapp av. Det er din mors bryllup. En romantisk begivenhet.
Vi hadde jo vårt eget lille romantiske øyeblikk...
Jeg er ikke ung, jeg er ikke redd og jeg er ikke taus lenger.
Du får ikke herse med meg, verken verbalt eller fysisk.
Prøver du deg, skal jeg personlig få deg buret inn i 5-10 år.
Tana?
Jeg skal se til at du aldri mer må være i samme rom som Billy.
-Det betyr ikke noe, mamma. -Det betyr noe for meg.
Det burde ha betydd noe da jeg fortalte deg hva han gjorde.
-Jeg handlet til beste for deg. -Ved å be meg tie stille?
-Jeg prøvde å beskytte deg. -Det gjorde det verre, mamma!
-Tana, jeg var redd. -For hva?!
Hadde jeg godtatt at det skjedde, kunne jeg ikke levd med meg selv.
Nei, du kunne ikke ha fortsatt å være sammen med Arthur.
-Du nærmer deg forakt for retten. -Dommer, jeg er hinsides forakt.
Hvordan kan forsvarerne be om å få avvist bevismateriale -
- de selv presenterte for retten?
Jeg skal vurdere dine argumenter. Legg en demper på deg selv.
Det virker som du begynner å tro på det som skrives om deg.
Retten er hevet til i morgen tidlig kl ni.
Alle reiser seg.
-Han har nok lest dagens avis. -Ikke tull.
Hva var det de skrev om deg? Tøff, nådeløs, briljant?
-Men spiller du baseball? -Litt. Hvordan det?
Et par karer på kontoret setter sammen et lag.
-Hvor god må man være? -Hvor god er du?
Vet ikke. Jeg har ikke spilt på lenge.
Laguttak på lørdag. Vil du trene litt etter jobben?
Ja.
Nesten.
Ikke verst. Her er en til.
-Det var nær. -Hvor mange må jeg treffe?
Begynn med én.
-Så du det? -Bra. Det kommer snart en ny.
Mor kunne droppet ballett-timene og meldt meg på et lilleputtlag.
Datteren min spilte på et.
Men hun beholdt ballettskjørtet.
-Hvor gammel er hun? -Alex er seks.
Flyttet nettopp til Washington.
Med moren, som har fått en kjempejobb i UD.
Hvor lenge har dere vært skilt?
Vi jobber ennå med saken, men vi har vært separert en stund.
Du trenger ikke bekymre deg for treffprosenten din.
Fordi du ikke kommer til å røpe den?
Du trenger bare melde deg på. Jeg løy, fordi...
Jeg er pølse-frik, og trodde du ville tro jeg var rar om jeg sa det.
Ja, det syns jeg.
-Du er mye artigere enn før. -Å ja? Det håper jeg da.
Vet du hva vi pleide å kalle deg på jobben?
Hammeren.
-Flørter du med meg, advokat? -Det håper jeg da.
Velkommen til nyttårsfeiring direkte fra Times Square, NY.
Her syder det av spenning. Stadig flere folk hvert år.
Ja, og mange av dem ser Times Square for første gang.
Harry, det er meg. Jeg vet det er nyttårsaften, men...
Er det noen der?
Averil fra sykehuset?
Jeg trodde ikke hun gikk ut med klienter.
Akkurat. Du er eks-klient, så dermed er det jo i orden.
Hils fra meg. Jeg ringte bare for å ønske deg godt nytt år.
Ja vel. Da snakkes vi siden. Ha det.
Dette er Tana. Legg igjen en beskjed.
Hei, det er Drew. Godt nytt år.
Snart, i alle fall. Det er ennå to-tre timer igjen.
Så du er ute og koser deg, din kjeltring.
Jeg er vel den eneste i byen under 35 år som sitter hjemme.
Nei, det er du ikke.
Jeg har en perfekt nyttårsvideo: "Da han møtte henne."
Fint. Kom inn.
Flott leilighet. Stor, og på flere plan. Kjempefin.
Litt postmoderne, ikke sant?
Sparsomt, men bekvemt møblert. Smakfull. Veldig deg.
Takk.
-Jøss. -Hva er det?
Du kan stille klokka på videoen. Min står bare og blinker.
Ja.
-Jeg leide noen videoer i går. -Fint.
Jøss. "Dommen."
"12 edsvorne menn." "Gandhi." Så dette er helgemoro for deg.
-Lyst på champagne? -Ja takk.
-Jeg er glad for at du ringte. -Beklager at det var i siste liten.
Spontant. Det liker jeg.
Vet aldri hva jeg skal gjøre på nyttårsaften.
-Det er en bakvendt festdag. -All den kyssinga ved midnatt.
Særlig når man er ute med noen for første gang.
Sammen med et dusin andre par.
Som har vært sammen i evigheter.
De kan kunsten å kysse offentlig, men har sluttet å gjøre det privat.
Det var bare trening.
-Jeg begynner å få teken. -Jeg også.
Jeg vet det er tidlig, men det er viktig.
Alex blir sju år om tre dager og jeg er usikker på gave.
Da hun ble seks var det ikke noe problem.
Men sju... Denne eller denne?
Bilen er flott. Men det er dokka også.
Jeg får bare gi henne én. Eileen sier jeg skjemmer Alex bort.
Men hvem ville ikke gjøre det?
Ja vel, la meg se. Kjøp en gul drakt med hjelm til dokka, -
- legg alt i én pakke og si det er en ballerina-racer med egen bil.
-Perfekt. Men hva med... -Behold...
Ballettskjørtet.
Da er det problemet løst.
-Søt pyjamas. -Behagelig og praktisk.
-Og søt. -Nei.
-Jeg syns den er sexy. -Det er bare noe du sier.
-Sexy? Syns du? -Absolutt.
Jeg har en hel skuff full.
-Hvor setter jeg den? -Vi tar kaffe i stua.
For en elendig vits.
Alle vil bruke det berømte Harrison Winslow lll-skråplanet.
-Vær så god. -Jeg er privilegert.
-Vi la inn bud på det huset i dag. -Er det sant?
Jeg får lang vei på jobben, men stedet er helt utrolig.
-Bare vent til du ser det. -Jeg gleder meg.
-Sikkert noen som byr høyere. -Min. Får jeg låne telefonen?
-Jeg henter kaka. -Takk for at dere tok med en.
Du har jo ordnet alt det andre.
-Hun er helt topp. -Jeg har lenge villet takke deg.
Hadde ikke du gitt meg kurven, ville det ikke blitt Averil og meg.
Flaks, hva?
Noen ganger går det slik det bør her i livet.
Ja.
Jeg fridde til henne.
Og jeg som trodde huset var det store. Hva sa hun?
Hun sa det var bra jeg spurte, for vi er gravid.
Tuller du? Å Gud! Gratulerer.
Hus, barn og bryllup. Helt fantastisk.
-Ikke i riktig rekkefølge, men... -Blås i det.
Ønsk deg noe.
Klar? Det er tradisjon at Harry hjelper meg å blåse ut lysa.
-Enda hun er oppblåst nok. -Klar? 1-2-3.
-Unnskyld. Var det meg? -Du gjør det hvert år.
Synd å bryte opp fra selskapet, men jeg må tilbake på kontoret.
-Skal du ikke ha kake? -Nei jeg må tilbake.
Må se på noen vitneforklaringer. Ser dere siden.
-Vi ses. -Jeg ringer deg i morgen.
-Stort eller lite stykke? -Stort.
Så det er fyren som skal være så forgapt i deg?
Vi er arbeidsnarkomaner begge to.
Syns du ikke det er rart -
- at kjæresten din går så tidlig fra bursdagsselskapet ditt?
Hva slags forhold er det?
Det er sånn jeg vil ha det, Harry. Jeg er forelsket i ham.
-Vi burde ikke gjøre dette. -Vil du stoppe?
Ingen grunn til skyldfølelse. Jeg er fremdeles kona di.
Er du nervøs? Alle brudgommer blir nervøse.
-Ikke jeg. -Jeg er, og jeg gifter meg ikke.
-Jeg er så glad for at du er her. -Du er helt nydelig.
Hallo, kjekken.
-Du har ikke ombestemt deg? -Nei. Har du?
-Dere er visst ikke i tvil? -Tuller du? Klart vi er.
Noen ganger må man hoppe i det og la vinger vokse ut underveis.
Sett dere.
Vi er samlet her i Guds åsyn -
- for å velsigne vielsen av Harry og Averil -
- til den hellige ektestand.
Harry, vil du ta denne kvinnen til ekte, -
- og leve sammen med henne i ekteskapets hellige pakt?
Ja.
Averil, vil du ta denne mannen til ekte, -
- og leve med ham i ekteskapets hellige pakt?
Absolutt.
Det fins ikke større lykke enn å elske og bli elsket.
Jeg vet hvor sant det er takket være deg.
Og jeg vil elske deg for evig.
Du får meg til å le, du lar meg gråte og du passer på meg.
Jeg elsker deg. Og jeg vil alltid elske deg.
Ta hverandres hender.
Det Gud har sammenføyd skal intet menneske atskille.
Dere kan kysse hverandre.
Kjære venner, applaus for ekteparet Harrison Winslow lV.
-Håper du har lyst på linguine. -Hun driver meg fra vettet.
Det var hun som gikk fra meg, som ville ut av ekteskapet.
Nå trives hun ikke i Washington, og vet ikke hva hun vil.
-Vet du hva jeg vil? -Hva da?
Få skilsmisse.
Så vi kan gifte oss og jeg kan ødelegge livet ditt?
Hva får deg til å tro at du vil ødelegge det?
Har noe gått meg hus forbi?
Nei, men noen ganger ombestemmer man seg underveis.
Om bestevennen din giftet seg -
- skal ikke du romantisere ekteskap og unger.
-Hva er galt med det? -Det er ikke sånn vi er, Tana.
Hvordan er vi da?
Smak på sausen.
For mye hvitløk.
Nå presser du meg skikkelig.
Tana, jeg elsker deg. Er ikke det nok?
-Er straks tilbake. -Hvor skal du?
Har du småmynter? Blås i det.
Unnskyld at jeg ble så lenge.
Herregud, hvor la jeg den?
Vil du gifte deg med meg?
Ja.
Du er så romantisk.
Men gnien.
Ring Drew hjemme for meg.
Glem det. Jeg gjør det selv.
-Hallo? -Er Drew der?
Drew, det er meg. Hvem var det som tok telefonen?
Kvinnen som tok telefonen? Drew?
Vi må ta en prat. Jeg ringer deg senere.
Det er Drew. Jeg må snakke med deg. Ring meg.
Du kan ikke bare unngå meg. Vi må takle dette.
Jeg er lei for det.
Du vet ikke hvor vanskelig det er. Jeg elsker deg. Jeg gjør det.
Men jeg elsker henne også. Jeg elsker dere begge.
Er Drew en drittsekk? Godt du hadde vett til å trekke deg ut.
Neste gang burde du prøve noe mer forpliktende.
Karriere er viktig, men ekteskap og unger er det beste som fins.
Hvorfor kan du ikke være en sånn venn som alltid er enig?
Hvorfor presser du meg alltid til å yte mer?
Kan du ikke la meg velte meg i selvmedlidenhet en stund?
-Fordi du er god for noe mer. -Ja vel, Harry.
Lov meg at du ikke bare daffer videre.
-Ja vel, jeg lover. -Bra.
Sa Harry at jeg er aktuell for et dommerembete?
Sjansene er små, men jeg blir i tilfelle den yngste dommeren...
Averil?
-Unnskyld. -Averil, hva er i veien?
-Hvorfor spør du ikke Harry? -Om hva da?
Er du så opphengt i jobben din at du ikke ser hva som foregår?
Hva mener du?
Se nøye på ham.
Så kan du fortelle meg det.
Hei, småen.
Du skulle vært der da han ble født. Det ville du ha likt.
Fra et rent filosofisk synspunkt.
Fødselen er fantastisk. En utrolig kamp.
Skrik, spark og spenn.
Tror du det er sånn når vi dør, eller glir vi bare over grensa?
Jeg vet ikke.
Det var et hypotetisk spørsmål. Ikke se så bekymret ut.
Jeg er faktisk litt bekymret. Er alt bra med deg, Harry?
Se på meg. Jeg er rene sunnhetsidealet.
Ikke tøys med meg. Er du syk, vil jeg vite det.
Ja vel, jeg er syk. Komplikasjoner av lammelsen.
Hvor syk?
Jeg mener det alvorlig, Harry.
Legen mener jeg bør satse direkte på nyresvikt.
-Ikke passere start, ikke ta... -Ikke fleip med det!
For lenge siden fikk du meg gjennom mitt livs verste natt.
Det må du gjøre igjen.
Tana?
-Er alt bra med deg? -Nei.
-Hvordan er det med Harry? -Det samme, takk.
-Drew... -Ja?
-Jeg får sparken. -Ikke vær dum.
Jeg har vært ute i hele dag. Bonner la igjen beskjed til meg.
-Sa han at du har fått sparken? -Han sa jeg ikke har jobb her.
De kan ikke gjøre dette mot meg. Dette er hele livet for meg!
Du får ikke sparken.
Du får tilbud om dommerjobb. Hele kontoret fikk vite det i dag.
-Tuller du? -Nei.
Unnskyld.
Gratulerer. Jeg har alltid sagt du er god.
Jeg klarer ikke å tenke klart.
Tana, jeg elsker deg. Jeg sverger å ordne opp i alt.
Og jeg sverger at jeg aldri gjør noe sånt igjen.
Jeg vet du fremdeles elsker meg. Bare gi meg litt mer tid.
Du har brukt 112 år på å skilles. Hvor lang tid trenger du?
-Tana, vær så snill. -Nei.
Det er ikke dette jeg vil lenger. Det er ikke nok.
De neste månedene ble Harry svakere.
Han skrev brev, skriblet ned notater og instrukser, -
- fikk oss alle til å avgi løfter.
Først strittet Averil imot. Hun følte vel at hvert løfte -
- brakte dem nærmere det uunngåelige.
Han tenkte ikke på seg selv, bare på dem han etterlot seg.
Tana.
Jeg lovet meg selv og Harry at jeg ikke skulle gjøre dette.
-Har du sett sønnesønnen din? -Ja.
Han har fått to tenner.
Han kan dra seg opp på to nå. Jeg får ikke øynene fra ham.
Harry fikk meg til å love å ta ham med på ørretfiske.
Meg også.
Jeg vil takke deg.
Du ga meg sønnen min tilbake.
Du fikk meg til å tenke over hva som er viktig for meg i livet.
Jeg har møtt noen, og jeg skal gifte meg i neste måned.
Jeg er så glad på din vegne.
Harry ville ikke ha begravelse. Da kom han ikke, sa han.
Men han ville at jeg skulle lese dette.
"Våre venners død vil inspirere oss like mye som deres liv."
"Minnet om dem vil ennå stå fast i våre tanker," -
- "når monumenter over andre menn er overgrodd av mose."
"Kirkegården er ikke noe sted for vennene våre."
Tana Roberts, sverger du -
- at du vil håndheve loven uten å ta personhensyn, -
- og vise samme rettferdighet overfor fattig som rik, -
- og at du trofast og upartisk -
- vil utføre de plikter som tilfaller deg som dommer -
- i henhold til USAs lovverk, så hjelpe deg Gud?
Det sverger jeg.
-Gratulerer. -Takk.
Den samme dommer Carver jeg leste om i New York Times?
-Ja. -Det må jeg fortelle Arthur.
Han betalte vel parkeringsbøter nedenunder, og ble vervet.
Nei, jeg kom faktisk for å ære en venn. Harry Winslow.
-Kjente du Harry? -Ja, ved Harvard.
En av mine mer krevende studenter, men veldig artig.
Harry sa at om du ble dommer, skulle jeg be Carver ta deg i ed.
-Han ville ennå imponere deg. -Det klarte han.
Takk for at du gjorde innvielsen min enda mer spesiell.
-Adjø og lykke til. -Takk.
Jeg vil trenge det. Jeg begynner på mandag, og jeg er nervøs.
Noen ganger må man hoppe i det og la vingene gro ut underveis.
Takk for påminnelsen. Jeg ser deg siden?
Averil ser godt ut.
Hun er sterk. Harry trengte ikke bekymre seg for henne.
Hun er litt sint på ham nå, men det hører vel med.
Hva med deg?
Det har gått fire måneder, ennå tar jeg telefonen for å ringe ham.
-Visse ting kommer en aldri over. -Det er nok sant.
Vil du kjøre meg til hotellet?
Du skulle sagt du kom alene. Du kunne ha bodd hos meg.
-Jeg trodde ikke vi... -Mamma, vil du bo hos meg?
Det er lenge siden du og jeg overnattet under samme tak.
Mamma, du er den eneste familien jeg har igjen nå.
Det betyr ikke at jeg kommer til New York til hver høsttakkefest.
Arthurs datter, hennes tredje mann, -
- de tre ungene deres og Billy kommer i år.
Jeg vil ikke være der da.
Her er rettssalen min. Vil du se?
Ja.
-Jeg er så stolt av deg. -Jeg vet det.
Å mamma.
Jeg er glad i deg.
Politimannen krenket åpenbart tiltaltes rettigheter.
Advokat.
Denne delen av lovverket er blitt angrepet i det siste.
Men som dommer har jeg sverget å håndheve USAs lover, -
- og det akter jeg å gjøre.
Beviset avvises. Vi fortsetter mandag kl ni.
Neste sak for denne domstol er staten mot Yael McBee.
Her foreligger en situasjon som kan påvirke min dømmekraft.
Selv om jeg mener jeg kunne gi en upartisk domsbeslutning, -
- trekker jeg meg fra saken for å unngå noen form for tvil.
En annen dommer overtar saken.
-Så det var slikt jeg pinte deg til. -Så hyggelig. Jeg så deg i retten.
Jeg er i byen noen dager og ville se hvordan det går med deg.
-Hyggelig å se deg. Kaffe? -Nei takk.
Ikke ofte en dommer trekker seg fra en så mye omtalt sak.
Er ikke Yael McBee tiltalt for bombeattentat mot et konsulat?
Jo. Jeg kjente ham faktisk på college.
-En venn av deg? -Tro det eller ei, men han var.
-Du har nådd langt. -Jeg tenkte akkurat det samme.
-Et fint bilde av deg og Harry. -Takk.
Det er lenge siden.
Jeg vet det kommer brått på, men har du planer for middagen?
Jeg hadde tenkt å jobbe sent og spise noe senere.
-Jeg vil ikke trenge meg på. -Jeg spiser gjerne med deg.
Flott.
Vi spiste middag sammen den kvelden og de påfølgende.
Vi snakket om alt mulig. Om jobben, livet, Harry.
Jeg prøvde til og med å forklare moren min for ham.
Skål.
Denne er til deg.
-Det kommer veldig uventet. -Det er bare en liten sak.
En Tellico-flue.
Har kun sett den i katalogene. Fisker du?
-Jeg begynte i fjor. -Den er kjempefin. Takk.
Jeg er glad i sport. Mest golf og tennis.
-Bare ikke be meg spille baseball. -Det skal jeg ikke.
Men det er noe ved fluefiske. Det er veldig Zen.
-Synger du? -Bare i dusjen, og det dårlig.
-Jeg eier ikke sangstemme. -Ekskona mi sang i kor.
Ikke rart du aldri giftet deg igjen.
-Hva med deg? -Det er komplisert.
Jeg har hele kvelden.
Ja vel.
Jeg giftet meg aldri fordi det var akkurat det min mor ville.
Det pussige er at jeg strevde for ikke å bli lik henne.
Så gjorde jeg de samme feilene, men av helt andre grunner.
Du virker ikke som en person som gjør særlig mange feil.
-Du har en strålende karriere. -Ja, det har jeg.
Men en stund var det alt jeg hadde. Og alt teller.
Hvert år, hver dag, hvert forhold.
Det er litt som fluefiske.
Noen ganger ser man ikke det åpenbare før overflaten brytes.
Akkurat som Harry ville sagt det.
Jeg har nådd fram nå, på en vei brolagt med tilgivelse, -
- forbi min mors drømmer, fram til mine egne.
Livet er fullt av farer. Harry visste det.
Noen ganger føler jeg at jeg tar mitt livs sjanse -
- når jeg prøver å kombinere jobb, ekteskap og familie.
Men jeg er velsignet med en mann som elsker meg -
- og en datter som nekter å ta timer i noe som helst.